Mads Skjern kan nu udvide med konfektions-fabrikken -
- der bygges på den grund,-
- hvor Fernando Møhge ønskede en park med en buste af ham selv.
Fru Møhge opsøger Varnæs i banken.
Det nye bestyrelsesmedlem Skjold Hansen -
- vejrer, at der er lusk med erhvervelsen.
Han spørger, hvordan byrådssekretær Lund har fået orden i sin økonomi.
Varnæs får gennem Elisabeth Kristen til at fortælle -
- at Mads har betalt for portrættet af den forfængelige borgmester.
Oplysningen fører til et opgør med Elisabeth.
Agnes skal giftes med Røde, der dukker op i sidste øjeblik.
Men bryllup bliver der i de små stuer, parret har lejet af Katrine.
Næppe er brylluppet omme, før de bliver tre.
Røde giver husly til digteren Herbert Schmidt -
- der har været fængslet af nazisterne.
Samtidig har Korsbæk set et glimt af nazismen.
Danske medlemmer af DNSAP har marcheret i gaderne.
Ingeborg har oplevet et foruroligende møde med Holger -
- som nu slås for et Danmark i hagekorsets tegn.
- Tak for mad. - Velbekomme.
- Har du set det? - Det var vist et rabalder-møde.
Hun er modig. Hun har ret i meget af det, hun har sagt om hykleriet.
- Hun taler en fosterfordrivers sag. - Hun taler kvindernes sag.
Hvilke kvinder?
De, der får deres liv ødelagt, fordi de skal have et barn.
Et barn kan da ikke ødelægge noget for nogen.
Du ved, hvordan man ser på en pige, der er kommet galt af sted.
Mon det er rart at være barn af en enlig mor?
- De bliver vel gift med faderen. - Det er ikke altid en fordel.
- Hvad mener du? - Tænk dig om!
- Skal vi ikke tale om noget andet? - Jo. Dr. Leunbach vedrører ikke os.
Vi skal have støvsuget det store tæppe først.
Jeg respekterer hende i hvert fald. Frk. Friis.
Virkelig? Det er et held, hun ikke har giftet sig med Kristen.
Sæt, bankdirektørens kone optrådte på den måde.
- Kristen vil dele mit syn på det her. - Han er ikke så gammeldags som du.
- Han har respekt for moderskabet. - I er jo mænd.
Så koster respekten ikke noget.
- Hvornår skal det være? - Om tre måneder.
- Godt, I slap af med tyskeren. - Han har lånt sømandens lejlighed.
Kunne han ikke være blevet i Tyskland?
- De har brændt de bøger, han skrev. - Har han skrevet noget forkert?
Nej, noget rigtigt. Derfor.
De ved godt, avisen skal ind i stuen først.
Lad mig lige se det der. Gå så ind og træk gardinerne for.
Står der noget?
"Panik-scener ved kvindemøde i Korsbæk."
"Frk. Elisabeth Friis anklager Leonbachs modstandere ..."
"... Leunbachs modstandere for hykleri om moderskabet."
- Det er ham fosterfordriveren. - Hvad vil fruen sige til det?
Det havde jeg aldrig troet om frk. Friis.
- Hvis fruen ser det her ... - Så går hun vel hen og lægger sig.
Denne her avis skal fruen slet ikke se.
- Hold nu op! - Jeg vil også se!
- Slås I nu om avisen? - Jeg vil læse om tante Elisabeth.
Hold så op! Kan I så holde fred.
- Hvad er der med Elisabeth? - Hun er i Tidende.
"Flere damer græd, og konsulinde Holm -
- måtte støtte sig til to, da hun hulkende forlod mødet."
- Det ville jeg gerne have set. - Giv mig den avis.
- Skulle I ikke til dans? - Jo, kom, den er fem minutter i.
Hallo? Er det dig, Maude? Om jeg har set hvad?
Nej, jeg har haft travlt. Er hun gået helt fra forstanden!
Nej, du skal ikke gå i seng. Jeg kommer hjem om lidt.
- Var det om din kones søster? - Jeg var der.
- Jeg kan godt lide frk. Friis. - Jeg kommer til at gå hjem.
- Du lovede at gå med. - Jeg er også ked af det.
- Bliver det her anderledes? - Ikke nu ...
- Jeg tror, hele byen taler om det. - Vi har været så forsigtige.
Du venter lidt, ikke?
- Dav. - Har du set det med frk. Friis?
Kvinde-slagsmålet på Postgaarden!
Dønningerne kunne høres over hele Algade, siger de.
"Korsbæk-kvinder i skænderi. Kendt dame i brechen for dr. Leunbach."
Fordi hun aldrig har prøvet at være mor.
"Under en debat om moderskabet arrangeret af Dansk Kvindesamfund -"
"- kom det til scener mellem DK's få tilhængere af dr. Leunbach -"
"- og de kredse, der har krævet strengere straf af lægen."
"Truslerne nåede deres højdepunkt -"
"- da et af DK's bestyrelsesmedlemmer, frk. Friis -"
"- erklærede, at der befandt sig hyklere mellem modstanderne."
"Dette hykleri skal holde kvinderne nede i almindelighed -"
"- de dårligst stillede i særdeleshed." Bravo.
- Hvor kan du sige det, Lauritz! - Det drejer sig om alle proletarer.
Om at afskaffe de måder, folk har været holdt nede på.
Uønskede unger, så har de store arbejderne, hvor de vil have dem.
Så kan de bare slave videre og deres børn efter dem.
- Hvor er feltsengen? - I skuret.
- Kommer der nogen? - Bare Herbert.
- Skal han bo her igen? - Indtil videre.
Elisabeth er jo ingen backfisch. Hun må have sine egne meninger.
Når hun er til te her, skændes hun med fru Skjold Hansen om tyskerne -
- selv om hun ved, at datteren er forlovet ind i en god tysk familie.
Hun skændes med obersten om freds-arbejde.
- Og det er min søster. - Elisabeth er ellers god nok.
- Holder du da med hende? - Hvad? Nej, ikke i det stykke.
- Det er også mod partiets holdning. - Hvad vil vælgerforeningen sige?
- Først Jørgen og nu Elisabeth. - Sans comparaison.
- Med det forhold til Kristen Skjern ... - Det er da gået i vasken. Eller hvad?
Efter at hun fortalte det om billedet -
- har jeg næsten ikke kunnet tale med Elisabeth.
(dørklokke)
Kristen?
Jeg har læst avisen.
Må jeg komme ind?
To elever har meldt afbud. De kommer ikke mere.
Jeg er ked af det med borgmesterens billede.
- Det var hverken din eller min skyld. - Det er et helt år siden.
- Jeg kan ikke bære, at vi ikke ses. - Du morede dig da i København.
- Hvem siger det? - Jeg har mine kilder.
Åh, Jørgen Varnæs ... Ja, vi er rendt ind i hinanden.
- Nye muntre venner. - Vi kender hinanden fra baronen.
Det er ikke til at holde ud. Jeg vil spørge dig ...
Om hvad?
Om vi ikke skal slå en streg over det, så alt kunne blive som før.
- Kan det? - Ja. Hvorfor ikke?
Som jeg sagde dengang: Det er håbløst, her i byen.
Hvis du søgte noget i en anden by, langt væk fra Korsbæk og din bror ...
Det ved du godt, jeg ikke kan.
Har han ikke redet stormen af?
Han har truet konsulen og Skjold Hansen med injuriesag.
Så er alt jo i orden.
For din bror og banken.
(telefonen ringer)
Hallo? Ja, det er mig.
Synes De? Det må De selv afgøre, fru Strøm.
De har lov at have Deres mening, og jeg har lov at have min.
Ja, men så bliver det sådan. Farvel.
Apoteker Strøms umusikalske yngel kommer heller ikke mere.
Det må vi have et glas på. Jeg må vel nedlægge forretningen.
Mon ikke du trænger til, at nogen passer på dig?
Jeg har aldrig blandet mig i dine meninger -
- men helt vel betænkt er det her da ikke.
- Du mener vel ... - Hvad jeg mener er ligegyldigt.
Jeg holder min mening for mig selv.
Jeg skulle vel have ladet, som om jeg mente det modsatte?
- Venter du nogen? - Dr. Hansen. Vi spiller stadig.
Nådada, der har vi Korsbæks valkyrie. Det må jeg sige.
Jeg har tilset konsulinde Holm. Hun påstår, hun har fået et chok.
Men hun vil overleve.
- Vi har fået vores violin tilbage. - Det ved jeg nu ikke.
Ikke så streng. De har lige vist, at De elsker mennesker.
- Det mener Kristen ikke. - Det har jeg ikke sagt.
- Havde man trådt mere varsomt ... - Altså holdt sin mund.
De er læge. Hvad synes De?
Om Elisabeth? Hun har ret. Det har jeg sagt til de første 20.
- Nu har vi chancen for en trio. - Han har ikke sin violin med.
Han kom bare med avisen.
Jeg kan hente den. Jeg er jo i bil.
Hvis du bare nøjes med at spille violin.
Vi sidder mere fredeligt herinde. Der er for mange inde i klubben.
To whisky-soda.
Vi fik ikke meget ud af at løbe storm mod ham i foråret.
- Borgmesteren er min partifælle. - Det er ikke ham, vi skal have fat i.
- Den nye borgmester kan ikke ... - Glem alt om borgmestre.
Hold øje med byrådssekretæren.
Jeg skal ikke have flere breve fra højesteretssagføreren.
Vi rører os ikke, før vi har beviser. Og vi kan vente.
Vi finder ud af, hvem der trak Godtfred Lund op af hængedyndet.
Det kan kun være Omegns Banken og Mads Skjern.
- Virksomheden går over forventning. - Højt at flyve ...
- De vil have dig med til mødet. - Kan de mig forstå?
Du taler da godt dansk, Herbert. På mindre end et år.
- Hun vil mig gerne ud af huset. - Det passer ikke, vel, Lauritz.
Får du fred til at skrive, nu de har brændt dine bøger?
- Alle er ikke brændt. - Nu bliver han oversat til dansk.
Tænk at kende en udenlandsk digter, som bliver oversat til dansk.
- At du kan, Herbert. - Pas på, den ikke falder sammen.
- Jeg er snart som en elefant. - Verdens smukkeste elefant.
- Du taler som en i et cirkus. - Du er bare misundelig.
Du siger aldrig noget pænt. Så sig noget, hvis du kan.
- Fru kaptajn Vom ... - Jeg skal gi' dig!
- Lad være! Ellers får du feltsengen. - Den kan du dele med Herbert.
Unfall, at styrmanden kommer. Jeg må finde andet sted at bo.
- Det er ikke ligegyldigt, hvor du bor. - Når barnen kommer ...
Kom så! Toget er præcist. Der kunne du lære noget.
At hun har tid til at komme hjem en måned før brylluppet!
Der er hun. Dér, Viggo.
- Så nåede I at få brevet. - Heinrich er ikke med?
- Jeg skal have kurvekufferten med. - Hvad skal du med sådan en masse?
- Jeg skal ikke tilbage. - Vil I slå jer ned her?
- Jeg vil ikke giftes med ham. - Hvad mener du med det?
- Jeg er træt af Heinrich. - Hvad siger hans nydelige familie?
Jeg rejste bare. "Auf Wiedersehen, her er for hedt."
Så sig dog noget, Viggo!
Det er ikke ham, jeg har slået op med.
Lad os komme hjem. Så taler vi om det.
Det er min datters. Vær venlig at køre den ud til min vogn.
Goddag, frk. Mikkelsen.
- Tak, fordi jeg måtte komme. - De er altid velkommen.
De og Deres mand har været så meget for skolen.
- Ellen taler om den endnu. - Hun var sådan en dygtig elev.
Her bor De jo dejligt.
- De har endnu en lille dreng. - Erik er næsten fire år.
- Ham får vi vel også at se? - Naturligvis.
Det betyder så meget, at De har tillid til skolen.
Tak.
Også for det, jeg nu må sige ... Det er vanskeligt.
- Er det om Daniel? - Ja, De er måske klar over det.
Selv om hans søster går der, det tager de ellers hensyn til ...
... så vil han få vanskeligt ved at komme på latinskolen.
- Især hans standpunkt i regning ... - Det har min mand fæstnet sig ved.
Mange forældre forsøger alligevel, trods skolens anbefaling.
- Men efter min mening er det synd. - Ja, når de dumper.
Også hvis de bliver optaget. Der bliver jo ikke taget hensyn.
De ville have meget bedre af at blive hos os.
Ja, måske har De ret, men min mand lægger stor vægt på ...
Daniel er en nervøs dreng. Han er heller ikke stærk.
Han kan jo få en realeksamen hos os. Uden tårer ... om jeg så må sige.
Det lyder rigtigt. Jeg skal tale med min mand om det.
Hun sagde det i en god mening.
Daniel skal bare læse noget mere.
Drengen skal også ud i luften. Han har lov at lege med andre børn.
Han må kunne klare samme uddannelse som sin søster.
For Ellen går alting så nemt. Men Daniel er sart.
- Han har altid ondt i maven. - Det kommer af dårlig samvittighed.
Dr. Hansen er af en anden mening. Du presser drengen for hårdt.
- Du beskytter ham måske for meget. - Daniel trænger til beskyttelse.
Måske på grund af ... Bagefter har jeg tit tænkt på ...
At være uden mor, rejse rundt med dig -
- sidde på en trappesten og vente, en lille dreng ...
Havde Ellen mere tryghed?
Hvad ville frk. Mikkelsen?
Var det om mig?
Jeg får fat i en lærer, der kan lære dig regning efter skoletid.
Du skal se, det skal nok gå.
Nu er jeg ved at komme over det, men stakkels fru Varnæs ...
Skulle man tro, de to søstre kom fra samme gode hjem?
- Iben er kommet hjem uden videre. - Sådan en nydelig, solid tysk familie.
Også fornem. Og Heinrich, som var så høflig.
- Hun kan komme på bedre tanker. - Nu rider hun ude på Brydesø.
Vi kommer ikke der mere, efter at baronen gik over til den anden bank.
Iben er ligeglad med den slags.
- Far er ikke sagfører for baronen. - Du kan da stadig låne Bianca.
Må jeg? Jeg havde helt glemt, hvor kedeligt der var i Korsbæk.
Undskyld ... jeg så bilen udenfor. Jeg troede, det var baronen.
Det er såmænd bare mig. Vi har været ude at ride.
Iben Skjold Hansen har redet hos os, siden hun var en lille pige.
Hr. Skjern er direktør for Omegns Banken. Vil De ikke sidde ned?
Jo tak, hvis damerne tillader. Jeg skulle have et par stykker mad.
- Jeg har glemt at spise frokost. - Det kommer der af at være ungkarl.
Jeg får bare to stykker og så en ostemad. Og en kold pilsner. Tak.
- Må jeg byde på noget? - Næ, jeg skal hjem.
Skal Andersen køre dig tilbage? Jeg kører kun på Brydesøs veje.
Ja, medmindre ... Skal De til Korsbæk bagefter?
Ja, det var faktisk tanken. De er velkommen til at køre med.
Så bliver det da det nemmeste.
- Hils baronen og sig, jeg ringer. - Også fra mig, med tak for lån.
- Tak for lån ... for hvad? - Baronen har altid lånt mig heste.
Men nu var der ved at blive panik.
Far og baronen er raget uklar over bankerne.
- Det må De vide alt om. - Ikke særlig meget.
Bare det ikke går ud over mig. Hvad skulle jeg ellers foretage mig?
- Hvad laver De i Korsbæk? - Jeg arbejder.
- Og når De har fri? - Ja, så ...
Så læser jeg, spiller violin, går i biografen.
Tag mig med næste gang, og invitér mig på en øl nu.
Selvfølgelig. Undskyld da ...
- Hvad drejer det sig om nu? - Forbigående vanskeligheder.
- Ikke klient-kontoen igen, vel? - Det er dyrt at leve, ikke?
Først solgte du dine aktier, så pantsatte du halvdelen af Fedet.
- Hvorfor køber du ikke min halvdel? - Jeg hæfter for pantet.
Det er 30.000. Læg 20.000 oveni, så er det hele dit.
Jeg har dårlig nok de 30.000 i likvider.
- Det vil du da ikke bilde mig ind? - Min formue står i bankaktier.
- Har du ikke en udmærket praksis? - Det er den, jeg tænker på at sælge.
Der er bare visse ting, der skal være i orden først.
Hvad er det for et skråplan? Hvor meget har hun kostet dig, Gitte?
- Ikke så meget som Minna. - Hun vil vel ikke engang giftes.
Gitte er en fri fugl. Du talte om likvider før.
De der to gamle Møhge-grunde, er du stadig medejer af den ene?
Ja, banken har den anden.
Styk ud til industri. Der ligger jo en konfektions-fabrik.
Vi vil se, hvordan det går den, men det skal du ikke fortælle baronen.
Blod er tykkere end vand. Derfor håbede jeg også, du ville købe Fedet.
- Jeg kan ikke. - Jeg har stadig den anden køber.
Skjold Hansen?
Så sælg, for satan!
Jeg kan ikke længere holde sammen på det hele.
Hvis du ser sådan på det ...
Hans Christian, hvad er der med dig?
Vær venlig at gå.
Tror du ikke, du trænger til lidt ferie?
- Ulla ...? - Jeg syntes, jeg ville vente.
Jeg tænkte, at vi kunne ... Jeg kan låne en lejlighed i København.
- Jeg må hjem. - Det skal du hver aften nu.
Jeg er ked af det, men der snakkes.
- Det kan aldrig blive til mere. - Jeg ved godt, jeg er fej!
Bare du ikke havde fået mig til at tro på det.
Er der noget, jeg kan gøre for dig? Give dig en rejse?
De rige sender deres problem ud at rejse, men det vender tilbage.
- Jeg klarer mig selv. - Hvordan?
Foreløbig siger jeg op.
Der er en ung dame, der vil tale med direktøren. Frk. Skjold Hansen.
Hvad vil De dog her?
Se mig omkring, og så kan De ordne en bankforretning.
Skulle De ikke holde bankforretninger på den anden side af gaden?
14 kr. i enører. Jeg vil gerne have dem vekslet.
Det var til mine brudesko. Den fornøjelse skal De have.
Javel ja ... Nu skal jeg kalde på kassereren.
Falder det Dem ikke ind at invitere mig i biografen eller på frokost?
Mit arbejde tillader mig kun en halv times frokostpause.
- Så på søndag? - Da har jeg desværre en aftale.
- Christiansen! - De er håbløs!
Tal med Deres far om det. Han vil sikkert give Dem ret.
Vil De være venlig at veksle de enører for den unge dame?
Hun siger, der er 14 kr. Vi tror hende på hendes ord.
Pengene kan hentes ved kassen.
Jeg prøver at tale med direktør Skjern om det med det samme.
Ja?
- Undskyld, jeg forstyrrer. - Værsgo.
Det er ikke om forretningen her. Det er om banken.
- De skal til møde om lidt. - Ja, det er jeg klar over.
- Er der en stilling? - Til hvem dog?
Jeg har en dygtig kusine, bankuddannet i den anden bank.
- Hvad hedder hun? - Ulla Jacobsen.
- Jaså? Og hun vil skifte? - Ja, af personlige grunde.
Dem behøver vi jo ikke at spørge om. De siger, hun er dygtig.
Hun var den bedste på handelsskole.
- Jeg skal nok tale med min bror. - Mange tak, hr. Skjern.
Mange tak.
50 ører.
Sild er godt! Fine blanke sild, fem for en krone.
Det er ham der, der er tyskeren.
- Du får også snart et barn. - Men ikke sådan en flot barnevogn.
Den er fra cykelhandler Jørgensen.
Den er alt for dyr. Vi må købe en brugt.
Når man har gået som barnepige, siden man var 13 -
- og kørt børn i sådan nogle fine vogne ...
Man leger, at de børn, der ligger så fint, er ens egne.
- Du får en, der er meget smukkere. - Men i en gammel barnevogn.
Lauritz kan ikke forstå, det betyder noget.
Jeg skal lige skifte arm.
- Hvad er det? - Korrekturen til min bog på dansk.
Det er snart lige så spændende som den lille.
Ulla! Læg overtøjet og bliv til middag.
Jeg ville bare fortælle Arnold, at jeg har fået den stilling.
Han møder op til spisetid, efter at han har fået egen lejlighed.
- Jeg ville sige tak til ham. - Havde De ikke en god plads?
Min niece ville gerne skifte.
I Omegns Banken er der måske også mindre "overarbejde".
Ser vi dig på danseskolen igen? Du og Arnold er så dygtige.
Danser Arnold ikke med hende, han kommer sammen med?
Hun lærer det aldrig. Det er også et spørgsmål om pli.
Det har hun i hvert fald ikke. Og har aldrig haft det.
Der har vi den unge herre.
- Jeg fik stillingen, Arnold. - Fætter Arnold ordner alt.
Og nu får hun tid til ungdomsholdet. I to er så dygtige til at danse for.
Det gjorde de altid som små. Arnold var i fløjls-tøj, og Ulla ...
Du var altid i små lyseblå kjoler, der struttede.
Det var, før dine forældre flyttede. Og Arnolds far levede ...
Gud, kartoflerne!
- Næ, der er kun 14 kr. - Jeg har 9,50.
Hvor meget har De, Boldt? I kassen.
40-50 kr., når de herrer har betalt.
Grisehandleren bærer rundt på formuen.
Jeg tænkte nok, I sad her. Jeg skal have 2 kr. til aftensmad.
- Skal I allerede holde konfirmation? - Servér en kop kaffe for min kone.
Jeg har uro i kroppen.
Min divan står til disposition, hvis ballonen skulle revne.
Der er en forskel på dig og mig, Boldt.
Om to måneder er jeg pæn igen, men du vil stadig se lige farlig ud.
- Hun kommer sig. - Det er mit selskab.
- Jeg troede, I kom hjem. - Vi venter på grisehandleren.
Jeg skal til politiet og bevise, jeg ikke er subsistensløs.
En gang om ugen står jeg for overbetjent Jensen.
Hokuspokus fremtryller jeg 100 kr.
Overbetjenten står fuld af sorg, fordi han ikke kan sende mig hjem.
Som regel er det grisehandleren, der lægger penge til.
Du er da ikke rigtig sub ... Hvad er det nu, det hedder?
- Du fik da 75 kr. for din bog i går. - Jamen så har vi da penge nok.
- Dem har jeg brugt. - På mad.
Han tænker aldrig på andet. På hvad?
Det skal vi se.
Undsætning er på vej.
Nå, er det i dag? Det er det sgu også.
Sig til overbetjenten, at der er flere, hvor de kom fra. Boldt, en pilsner.
- Nu er I snart fire i lejligheden. - Der er to måneder til.
- Måske sejler styrmanden igen. - Men han kommer hjem igen.
- Herbert vil gerne blive. - Han har ikke ret mange penge.
Det får han, når bogen kommer ud. Herbert skriver og skriver.
Han kan sgu ikke opleve alverden her i Korsbæk.
- Han kan opleve noget alle vegne. - Uden penge?
Sommetider lægger han lidt til mig. Så får han 75 kr., og væk er de!
- Han kunne have lejet et værelse. - Det er ikke nødvendigt.
Vi har jo feltsengen. Han kan ikke bo hos hvem som helst.
- På grund af vores politiske arbejde. - Skal I sprænge noget i luften?
Deres hoveder. Dem har de i blød over spisebordet.
- Man kan knap nok lægge dug på. - Hvornår får I så mad?
På de underligste tidspunkter. Sommetider ikke før klokken ni.
Klokken ni? Det kan man da ikke.
Næ, du var død af sult, hvis du boede hos os.
- Mor, det er adjunkt Karlsen. - Ja, han skal læse med Daniel.
- Han vil gerne tale med dig. - Når timen er forbi?
Undskyld, fru Skjern ...
Selv om det var hr. Skjern, der bad mig læse med Daniel ...
Det er min fornemmelse, at jeg bedre kan tale med Dem.
Om hvad?
Det er synd at pace den dreng.
Han kan blive et udmærket menneske uden latinskolen.
- Har De forklaret min mand det? - Ja.
- Er Daniel derinde? - Nej ... Det er derfor, jeg sidder her.
Han stak af.
I går græd han. I dag rejste han sig bare op og løb sin vej.
Jamen ... Lauritz!
Han er på banen.
Den vogn på trappen ...
- Hvem ejer den? - Det gør du.
- Hvordan ... Hvor kommer den fra? - Den er købt og betalt.
Har du ...?
Åh, Herbert ...
Har du brugt dine penge for din bog?
Jeg er bare så lykkelig ...
... for at nogen mennesker er sådan ... som dig.
Kom så, Erik. Nu skal du i seng.
Gudrun, hold noget varmt til Daniel.
Når han ikke kan passe spisetiderne, skal han heller ikke have mad.
Tak for mad. Jeg skal til skolekoncert.
- Jeg tager kaffen med ned. - Vi må tale sammen.
Når han kommer hjem, må jeg give ham en afstraffelse.
- Vil du slå ham? - Det her går ikke.
Og derfor kommer adjunkt Karlsen ikke mere.
Det nytter ikke, Mads. Frk. Mikkelsen havde ret.
Så sender jeg ham på kostskole. Der er skoler, hvor man kan betale ...
... for at børn som Daniel også kan få en studentereksamen.
Daniel kommer aldrig på kostskole, så længe jeg er her i huset.
Og hvis du slår ham ... Så går jeg min vej med børnene.
- Daniel kan du ikke tage med. - Nej, men Erik og Ellen.
Og Daniel ... ser vi ham igen? Hvad har vi drevet ham ud i?
Hvor er han?
Så, så ... Jeg vil jo kun hans bedste.
Slow, slow, quick, quick, slow ...
Slow, quick, quick, slow ...
Slow, slow, quick, quick, slow ...
Stop. Det er helt forkert.
Ulla og Arnold, vis den variation én gang til.
Værsgo.
Ja tak ... og så alle sammen. Værsgo.
Ja tak. Tak for i aften.
- Vil I have en kop kaffe med? - Nej tak, mor.
Nå ...
- Sid ned. - Tak.
- Værsgo. - Tak.
Jeg må snart gå. Man ved aldrig. hvad mor kan finde på.
Forrige uge var hun gået i Kosmorama -
- for at se denne her "Henrik Vlll's Privatliv".
- Hun forstyrrede vist de øvrige. - Hvordan kom hun derhen?
Når hun vil, så vil hun, og så går hun.
- Jeg troede, du gav kaffe. - Det kan jeg da godt. Vil du med?
- I plejer jo at være sammen ... - Det er ellers ikke for tit.
Jeg skal hjem.
Hun vil ikke være tredje hjul. Hun skal måske også møde nogen.
Farvel.
- To kaffe og ... - Et stykke kringle.
- Hvad er du sur over? - Du var uhøflig over for min kusine.
- Du har cirklet rundt med hende! - For at vise dansene.
Nå ja, for det duer jeg jo ikke til efter din mors mening.
- Lad være at råbe sådan. - Generer min stemme dit sarte øre?
Din egen mor råber, så det skærer gennem marv og ben!
- Kan du ikke lade min mor være? - Det er hende, der har ødelagt det.
Hun lod hun mig danse rundt med købmandens flommede datter!
Bare fordi hun tror, din kusine er finere.
Jeg har været dum nok til at gå i seng med dig, når det passede dig.
Mens din kusine ...! Sådan en møgtøs.
Hun har ligget med direktøren. Bare spørg min mor.
Jeg diskuterer ikke min familie med rengøringskonen i banken.
Du er snart lige så fin som din chef!
Jeg er heller ikke så rig, at jeg kan bestikke borgmesteren!
Pas på, hvad du siger. Nu går jeg.
Arnold, vent!
Arnold, vent. Jeg mente det ikke. Jeg er bare helt ude af den.
- Du har sagt, det skulle være os. - Du opfører dig som en tøs.
Jeg er ikke tarvelig. Lad mig komme med op.
Jeg skal gøre alt, hvad du siger og gøre rent for dig.
Hvis du bare tager mig med!
- Gudrun har spurgt alle steder. - Gå nu i seng. Så venter jeg.
Har vi ikke ventet længe nok? Hvorfor ringer du ikke til politiet?
Han kan være hos en kammerat. Hvis han ikke er her klokken ti, ringer jeg.
- Hvorfor har du ikke ringet? - Der er hensynet til drengen selv.
- Folk vil tale om det. - Årh, folk!
Så går jeg i seng.
Jeg kommer, når jeg har set til dyrene. Kom her, Kvik.
Daniel!
Er det dig, Daniel?
Morfar, jeg vil ikke hjem.
Det ved jeg sgu ikke.
Det er vist noget, der sorterer under Katrine.
(telefonen ringer)
Hallo? Far!
Er det rigtigt?
Nej, ingen er vrede. Bare han er fundet.
Siger mor det? Det synes vi også.
Vi er bare så glade.
Så henter vi ham i morgen. Sov godt, alle sammen. Farvel.
Han lå og sov ude i høet. I grisestalden. Nu sidder han og spiser.
Godt, vi ikke ringede til politiet. Skal jeg hente ham?
- Nej, det kan vente til i morgen. - Han skal vel hentes tidligt?
- Nej, vi spiser til middag derude. - Hvad med hans skole?
Har du ikke andet i hovedet? Vi må have talt sammen, ordentligt.
- Ja, om hvad? - Om Daniel. Hvordan han skal tages.
- Opdrages, om du vil. - Det har du allerede bestemt.
Nu er ansvaret dit.
Røde voldsmænd ud med jer
de skal mærke, vi er stærke
og at opgørets tid er nær.
Kammerater, ud på gaden
smid dem ned fra barrikaden.
Kammerater, ud på gaden
fej nu bort marxismens pest.
(sangen fortsætter)
Skal vi nu have det spektakel igen?
- Hvad er det for nogen? - Unge blomster fra vores parti, KU.
- Det er jo pæne mennesker. - De vokser forhåbentlig fra det der.
- Nå, vi kan køre med det samme. - Jeg skal til frokost hos min søster.
Jeg troede, vi kunne genoptage bare én af vores gamle skikke.
Vi kunne starte med frokost i Skovpavillonen.
Nej. Maude har sammensat gæsterne, så jeg ikke kommer i skænderi.
Det vanskelige familiemedlem ... Hvad så med middag?
Jeg har lovet at blive til den bitre ende. Møhgerne kommer.
Må man køre frøkenen til hendes bestemmelsessted?
- Det må du, siden du har sinket mig. - Tusind tak.
- Goddag. - Goddag, frk. Skjold Hansen.
- Venter De på nogen? - Næh, jeg skal til at køre.
Hvorfor tager De ikke mig med? De ser så ensom ud.
- Hvis De ikke har noget bedre for ... - Jeg vil give frokost for de 14 kr.
Jeg vil nødig berøve en ung pige hendes penge til brudesko.
Hvorfor tog De hjem en måned før Deres bryllup?
Jeg skulle være taget hjem, da de knaldede Bernsteins vinduer.
De kom en aften, og min svigermor trak gardinerne for og sagde:
"Kom, vi går ind i den anden stue."
Bernsteins, som stemte flyglet, var væk næste morgen.
Da skulle jeg være taget hjem, men mor ville ikke høre tale om det.
Der, hvor jeg lærte husholdning, havde vi en forvalter.
En aften blev han slået ned for at have råbt efter nazisterne.
- Bagefter blev han anholdt. - Jaså.
Godsejeren ville ikke røre en finger. Så pakkede jeg kufferten.
Heinrich ankom og talte til mig, som om jeg ikke var rigtig vel forvaret.
"Her ..." sagde den idiot, jeg ville gifte mig med.
"Her, lille lben, går det bedst, hvis man passer sig selv."
"Auf Wiedersehen," sagde jeg så.
Han mødte såmænd op på banegården i Mainz.
Da toget begyndte at køre, ved De, hvad så Heinrich sagde?
Han løftede hånden sådan her, og så sagde han: "Heil Hitler."
Hvis du vender dig om, ikke nu ... diskret!
Ved du, hvem der sidder derovre? Fru Skjold Hansens lben.
Og ved du med hvem?
Nu forstår jeg bedre, hvad fru Skjold Hansen mener med -
- at hun forbander den dag, pigebarnet kom hjem fra Tyskland.
Værsgo. Whisky-soda til dr. Hansen.
- Og hvad vil du have, Misse? - Bare lidt citronvand.
Vi skal jo også snart gå. Mor, vil du også have lidt citronvand?
Næ, jeg vil have whisky.
Der er ikke noget så hyggeligt som en frokost her i huset.
(telefonen ringer)
- Skal jeg ...? - Laura er her.
- Den nye pige farer forvirret rundt. - Det er tiden.
Der er telefon fra sygehuset til dr. Hansen.
Dr. Hansen har aldrig fred.
- Hvornår får vi middagsmad? - Vi har jo fået frokost.
Tante Møhge må blive til middag. Ikke, Maude?
- Jo, jo. Elisabeth bliver i hvert fald. - Det ville være dejligt.
- Men vi har to krebinetter hjemme. - Jeg vil hellere spise her.
Det kunne jeg have sagt mig selv, da jeg så dem i formiddags.
At jeg skulle på sygehuset. De har indbragt de faldne krigere.
- Hvorfra? - Der har været et slag i anlægget.
DSU'erne holdt møde. Så kom KU'erne og rev de røde faner ned.
At de får lov at gå rundt med de røde faner -
- når man tænker på, hvor smukt vores Dannebrog er!
Og så her i Korsbæk!
Det er måske ingen skade til, at vi kan se, hvad det drejer sig om.
Den flok bisser og bøller, der marcherede i formiddag!
- Er herskabet hjemme? - Øjeblik.
- Hvem var nu det? - Der står en af dem derude.
Dem, der trampede gennem gaden. Han spørger efter herskabet.
Du kan sige til Laura, hvor mange vi bliver til middag.
- Er det dig, Gustav! - Kunne du ikke kende din svoger?
Det ville være en uforskammethed ikke at hilse på familien.
Det er Gustav.
- Hvad laver du her? - Slås for fædrelandet.
- Har han været i krig? - Det er vores lillebror Gustav Friis.
Det er Hans Christians gudmoder, fru Fernando Møhge.
Undskyld, jeg kunne ikke genkende løjtnanten.
- Så jeg smak døren i. - Det ville jeg også have gjort.
Min storesøster, som jeg længe har skullet plukke en høne med.
- Hvordan er det, du er majet ud! - Det er soldatens hårde vilkår.
Du er løjtnant i reserven. Hvad har det med det der at gøre?
- Det er et bølle-antræk! - Elisabeth ...!
Gustav er et fjols. Der har I beviset!
Det er mig imod at diskutere med en kvinde. Hvad med dig selv?
Du har vist dummet dig tilstrækkeligt. Vi læser også aviser i København.
- Lad os nu få det lidt hyggeligt. - Jeg vil høre, hvad Gustav har læst.
At du går ind for fosterfordrivelse. Ingen skal vide, at du er min søster.
Jeg vil også nødig røbe for nogen, at du er min bror, sådan som du ser ud!
Han er jo din bror.
Ja. Som tæver løs på deltagere i et lovligt politisk møde.
- Du er jo ikke selv socialist. - Hellere dem end de slapsvanse.
Slapsvanse? Vi nedlagde dem på stribe.
- Hvem? - De røde.
- Har han været i Rusland? - Nej, i anlægget.
Hvorfor har han så ikke bragt sine klæder i orden?
- Vil Gustav have noget at drikke? - Jo tak, svoger, en whisky-sjus.
Så siger jeg til Laura, at vi bliver en til.
Jeg går. Tak for i dag.
(dørklokke)
Elisabeth?
Elisabeth ...
- Befri mig for min familie. - Altid til tjeneste.
Ja, vi spiser ude i dag. Pigen har fri. Det skal de jo have.
Stakkels Maude. Der sker altid noget.
- Du egner dig bedst til selskab for to. - Jeg er lige ved at give dig ret.
Hvis du drejer dig langsomt ... Nu sidder han med den anden!
Efterhånden tror man ikke sine egne øjne, i disse tider.